Spring, Kahlan!
- Kom vi undan? - Jag tror det.
Bina var mer obevekliga än Drakkåren.
Mycket arbete för så lite honung.
- Det är inte nog för två. Du tar den. - Nej. Jag insisterar.
- Men du gjorde allt arbete. - Jag äter vid nästa värdshus.
- Vart är vi på väg? - Österut.
- Mot D'Harangränsen? - Mot Caddock, för att vara exakt.
Frukost! Vad jag är hungrig.
Jag talade med en vän i motstånds- rörelsen medan jag fick leveransen.
Det verkar som kung Gregor står inför en ny fiende och vill ha Sökarens hjälp.
Hans kungarike ligger nära D'Hara. Han är allierad med motståndet.
- En av de få som står emot Mörke Rahl. - Han har tydligen gjort mer än så.
Han har tydligen fått D'Harans att dra sig tillbaka från gränsen.
Varför behöver han vår hjälp? Vad kan vara ett större hot än D'Harans?
Text: Barbie_on_Weed, taureane och Engeln29
Tex hämtad från www.Undertexter.se
Nu borde det inte vara så långt till Caddockgränsen.
Vänta.
Stanna där ni är!
Sänk era vapen.
Om inte jag misstar mig så är det här Richard Cypher - Sökaren.
Jag är Marius, bror till kung Gregor. Tackar andarna att du fick meddelandet.
- Vi kom så fort vi kunde. - Trollkarlen Zorander. Bekännaren-
-det är en ära. Det här är Flynne, kapten för vaktstyrkan.
Förlåt vårt oförskämda välkomnade. Våra nerver är på helspänn.
- Var det därför du bad oss komma? - Det är bäst ni hör det från kungen.
Tack för att ni kom så snabbt.
Det smärtar mig att ert uppdrag att besegra Mörker Rahl blir lidande.
Att hjälpa de som står mot Rahl är en del av det uppdraget.
Mitt rike blir terroriserat av ett odjur som härjar på vår landsbygd-
-och jag behöver din hjälp med att förgöra monstret.
Var kan jag hitta odjuret?
Det har du redan gjort.
Det är jag.
Fem månader sedan satte D'Harans en trupp längs den här gränsen.
Sen började de bränna våra grödor.
Vårt matförråd började minska. En invasion var nära.
Jag hade inget annat val än att söka en allians med vår granne.
- Här i Agaden Reach. - Det är där Shota håller till.
Varför skulle du söka en allians med nån så farlig som Shota?
Hon kan se in i framtiden.
Jag hoppades att hon skulle hjälpa oss att ändra den. Jag påminde henne-
-att vårt rike var allt som skiljde henne från Rahls hårdnande grepp.
Att om Caddock blev invaderat, skulle Agaden Reach snart följa efter.
Så jag förhandlade med henne. I utbyte att jag försvarade henne-
-så gav hon mig makten att skydda mitt rike för evigt.
Och hur exakt gjorde du det?
Hon förbannade mig.
Varje natt skulle jag förvandlas till en Calthrop.
Calthrop?
Ett hemskt odjur som ger D'Harans mardrömmar.
Barn av D'Haran har lärt sig att frukta Calthrop.
I århundraden har de skrämt varandra med berättelser om varelsens blodtörst.
I veckor har jag hållit mig nära deras läger.
På natten blev jag varelsen.
De få som överlevde flydde tillbaka till D'Hara-
-och spred historier om Calthrop som fanns i skogen runt Caddock.
Snart vågade de inte ta sig hit. När stridsmoralen försvann-
-och manskapet började ta slut, gav Rahl upp sina försök.
När deras trupper drog sig tillbaka bad jag henne att lyfta förbannelsen.
Jag kunde inte riskera att slakta mitt eget folk.
- Men hon vägrade. - När väl hungern inte kunde dämpas-
-fick jag mina mest lojala män att svära en tystnadsplikt-
-sen kedja fast mig i skogen, men odjuret bröt sig loss och dödade alla.
Jag spenderade halva min förmögenhet på att köpa den här.
Jag hoppades den skulle undertrycka magin från Shotas förbannelse.
Jag låste Rada'han runt min brors hals. Han lyckades ändå rymma.
Jag skämdes för mycket-
-för att låta mitt folk få veta att deras kung var Calthrop.
Så varje kväll gömmer jag mig i de mest avlägsna delarna av skogen-
-vid namn, Knollwood Grove.
Kommer nån dit efter skymningen så brukar de inte ta sig därifrån.
Jag har inget minne av attackerna-
-men varje morgon vaknar jag upp med blodsmak i munnen.
För tre dagar sedan vaknade jag upp och hittade mitt senaste offer.
Ansiktet som stirrade tillbaka på mig, var...
...min egen fru.
Jag hade mördat min drottning.
Det är inte ditt fel, broder. Du försökte bara skydda ditt kungadöme.
Nu måste kungadömet skyddas från mig.
Jag har försökt ta mitt liv. Gift, hängning, en dolk i mitt hjärta.
Men du kan inte bli dödad, eftersom Shota gav dig det du bad om:
Kraften att skydda ditt kungadöme för evigt.
- Varför tror du att jag kan hjälpa dig? - Enligt legenden-
-är det bara Sanningens svärd som kan döda en Calthrop.
- Kan inte du lyfta förbannelsen? - Det kan bara den som har lagt den.
Jag tar mig till Agaden Reach och försöker att resonera med Shota.
- Få har kommit tillbaka därifrån. - Jag vet.
- Jag är en av de få. - Och om du misslyckas?
Vad händer då? Jag kan inte leva med att ha dödat ännu en oskyldig.
Jag ska vaka över dig så du inte skadar nån annan.
Monstret kan bryta genom våra starkaste kedjor.
Jag kanske kan nåt som er smed inte känner till.
När klockan slår för kvällen, kommer jag att leta upp dig, Sökare.
- Ers Höghet, jag följer med er. - Jag har skadat tillräckligt många.
Jag vill inte ha Moderbekännaren på mitt samvete.
- Det här är Corah, min dotter. - Det är en ära att ha Sökaren här.
- Vi har levt i rädsla länge nog. - Vi beklagar det som hände din mor.
Bara lova mig att ni hittar odjuret som dödade min mor-
-och att ni dödar det.
- Kommer kedjorna verkligen att hålla? - Zedd har gjort dem oförstörbara.
Jag hoppas att du har rätt. Men lova mig.
Står det mellan ditt och mitt liv, så dödar du mig.
Jag lovar. Men vi ska se till att det inte går så långt.
Jag gillar ditt sällskap, Sökare. Men du kan inte vakta mig varje kväll.
Bara tills Zedd kan övertyga Shota att lyfta förbannelsen.
- Jag har väntat på dig, Zeddicus. - Då vet du varför jag är här.
Du är nog inte här för att be om ursäkt för att du lämnade mig.
Jag var en ung och dum trollkarl, jag ville aldrig såra dig.
Ändå försvann du utan en förklaring.
De orden kunde ha blivit mina sista.
Jag visade vår framtid ihop. Tillsammans kunde vi ha flyttat berg.
Våra barn skulle ha regerat i tusen generationer.
Men se nu på dig själv.
Du kommer krypande tillbaka för att be om en tjänst.
- Varför ska jag göra nåt för dig? - Inte för mig.
För kung Gregor, som du delar en gemensam fiende med.
Han vill jaga bort D'Harans och återställa lugnet för er båda.
Att kungen dödar sitt eget folk gynnar inte dig. Släpp honom fri.
Sätt stopp för den här meningslösa blodsutgjutelsen.
Utan Calthrop kommer det här att inträffa.
D'Harans kommer att skicka sin armé.
De kommer att inta slottet. Caddock kommer att falla.
Sedan står jag på tur.
Det som jag gjorde mot kungen är ingen förbannelse, Zeddicus.
Det är en välsignelse.
Jag träffade din mor en gång.
Hon besökte Aydindril när jag var en ung Bekännare.
Hon var mycket vänlig mot mig.
Jag kan se likheterna.
Jag kan fortfarande inte tro att hon är borta.
Jag förlorade min mor när jag var liten. Jag vet hur jobbigt det är.
Det hade varit lättare om jag visste vad hon gjorde i skogen.
- Prinsessan Corah. - Vad är det, Duncan? Var är Helena?
Vi skulle hämta hennes familj-
-men vid Knollwood Grove blev en häst biten av en ormranka.
- Jag kom för att hämta en ny häst. - Är de kvar? Det är odjurets jaktmarker.
Det är snart kväll och ingen får lämna slottet.
- Jag hämtar barnen. - Jag följer med.
- Nej, det är för farligt. - Det här är mitt fel.
Min hovdam var orolig för sin familj. Jag skickade henne för att hämta dem.
- Utsätta dig för fara hjälper inte dem. - Men det hjälper dig. Jag visar vägen.
Det har börjat.
Snälla, Sökare. Låt mig inte skada nån annan.
Håll dig borta! Jag vill inte skada dig.
När den här sitter på plats kan vi åka härifrån.
Jag är rädd, mor.
Det är okej, barn. Vi kommer att vara på väg snart.
Spring!
Corah, nej.
Gå bort!
Ta barnen och spring!
Skynda på, barn.
Döda den!
Richard!
Kahlan, är du okej?
Kahlan, sluta. Kahlan, sluta! Kahlan, det är jag, Richard.
Sluta.
Det är okej.
- Corah, jag är så ledsen? - Är du okej?
Jag tror det. Nu när odjuret är död.
Fader?
Calthrop var inte det enda monstret som var där ute i går kväll.
Det är andra gången jag är i Con Dar. Jag kan fortfarande inte kontrollera det.
Första gången dödade jag nästan dig, och igår dödade jag nästan Corah.
- Men du gjorde det inte. - Bara för att du stoppade mig.
När det får grepp om mig, blir jag som ett vilddjur.
- Jag vet inte vad jag gör. - Du försökte skydda mig från Calthrop.
Om min mor levt, så hade hon lärt mig att kontrollera det.
Men på egen hand är det bara en tidsfråga innan jag skadar nån.
- Nån jag bryr mig om. - Richard. Kahlan.
- Vi dödade Calthrop. - Jag hörde det, och det är problemet.
Shota visade mig en vision om vad som skulle hända med riket utan Calthrop.
Jag såg en D'Haraninvasion och soldater som stormar slottet.
- Och en befälhavare som intar tronen. - Vi vet att Shotas visioner kan ändras.
För att kunna göra det, behöver vi Shota att förbanna nån annan.
D'Harans kommer att förbereda invasionen när de får höra att Calthrop dräpts.
Även om folk fruktade odjuret, så höll den dem säkra från Rahl.
Vi får se till att D'Harans inte får reda på det.
Kan vi hålla legenden om Calthrop levande, så invaderar inte D'Harans.
Och besparar nån annan bördan att bära Shotas förbannelse.
- Hur länge kan vi hålla skenet? - Länge nog för mig att besegra Rahl.
Varför berättade inte far för mig?
Han försökte skydda dig.
Om far inte trodde jag var stark nog att höra sanningen-
-hur ska jag då kunna leda riket?
- Jag vet att du kan det. - Men jag kanske inte borde.
Marius borde kanske överta tronen i mitt ställe.
Tycker du att det här är för mycket så skulle ingen döma dig.
Men din mamma var inte mycket äldre än du, när hon övertog tronen.
- Men hon hade min far. - Och du har dem båda inom dig.
Jag har sett din styrka. Du beslöt dig för att rida ut-
-och rädda Helena och hennes barn, även om du visste farorna.
Jag tror inte ditt folk kan be om en modigare ledare.
Som drottning lovar jag trohet till detta stora rike.
Att försvara dess folk från fiender, och leda det till fred och välstånd.
Andarna, välsigna vårt kungarike.
Andarna, välsigna vår drottning.
För att D'Harans ska tro att Calthrop lever, måste det komma en ny attack.
Kapten Flynne och jag kommer att slakta får och lämna kadaver vid gränsen.
Vi sprider ryktet längs handelsvägarna. Då tror D'Harans att det är Calthrop.
Jag kanske har nåt som kan hjälpa till.
Jag kan sätta ut de här klockorna längs gränsen till D'Hara och förtrolla dem.
En störning i luften från en annalkande D'Haran och klockorna börjar ringa.
Det är inte bara en klocka de hör, utan det hemska vrålet av Calthrop.
Örat är lättare att skrämma än ögat.
Vi förbereder på en gång, Ers Majestät.
Jag vill tacka er. Jag vet inte vad jag hade gjort om ni inte hade varit här.
Om det är nåt jag kan göra för er...
Ni kan göra mig en tjänst, Ers Majestät.
- Varför bär du den där? - För jag kan inte lita på mig själv.
Jag är van att ha kontroll.
Att vara Bekännare handlar om visshet, och att veta sanningen.
I Con Dar har jag inget av det. Rada'han ger mig en del av det.
Vi vet inte ens om det fungerar. Den stoppade inte kung Gregor.
Det fungerar.
Jag kan känna att den dämpar min kraft redan.
Det kanske är nåt som inte ska dämpas.
Du sa att bara de mest kraftfulla Bekännare har det, eller hur?
Ja.
Då kanske det här är en gåva, som du inte bör förneka.
Det är en del av vem du är.
När jag i Con Dar, så vet jag inte vem det är.
Fler nyheter från vår spion i slottet.
Inte bara kung Gregor är död utan också Calthrop.
- Då är Caddock moget att tas. - För att få Sökaren, agerar vi snabbt.
- Enligt vår spion, lämnar han snart. - Lämnar han riket försvarslöst?
Nej. Barn-drottningen vill att vi ska tro att Calthrop fortfarande lever.
- De planerar att lura oss. - Att lura oss?
Och hur tänker de göra det?
Om Kahlan kunde lära sig att använda Con Dar, tänk hur starka vi kunde bli.
Det finns saker som även en trollkarl av den Första Ordern inte förstår.
Det här är en sådan sak som jag... inte kan lära Kahlan.
Vi borde kanske respektera hennes beslut att bära Rada'han.
Kraft är värdefull om den kan tämjas.
Om inte, så är den ingen kraft alls.
Det lät precis som en Calthrop.
Jag har inte förtrollat dem ännu.
Zedd är på väg att ta reda på vem Shota förbannat.
- Vad gör vi när vi hittar personen? - Vi hindrar den från att skada folk.
Skall jag informera prins Marius?
Är det nåt annat som bekymrar er, Ers Majestät?
Jag gick igenom min mors saker och hittade hennes dagbok.
Jag vet varför hon var utanför slottet. Hon trodde att min far var otrogen-
-och att han skulle träffa kvinnan. Dagboken säger inte vem.
Bara att kvinnan levde nära Knollwood Grove. Mor gick dit för att möta dem.
Kungen kunde inte ha varit otrogen den natten han var Calthrop.
Min mamma visste inte det. Min far höll det hemligt för henne.
- Varför trodde hon att han var otrogen? - Eftersom nån berättade för henne.
Dagboken säger inte vem, bara att det var nån hon litade på.
- Som visste var han var på natten. - Och som skickade henne i döden.
Det finns bara en person till som kände till sanningen om Calthrop.
Prins Marius. Tänk på det. Marius har mest att vinna på det.
Ett helt rike. Han kanske iscensatte att Calthrop dödade drottningen.
Han visste att kungen skulle bli sorg- tyngd över fruns död, att han ville dö.
Så prinsen kallar på Sökaren att uppfylla sin önskan.
- Om det är riket Marius vill ha... - Finns det bara en som står i hans väg.
Jag.
Inga tecken på prins Marius. Mina män har letat. Han är inte här.
- När såg ni honom sist? - När jag upplyste om den andra Calthrop.
Jag hittar honom.
- Håll drottningen i säkerhet. - Den här vägen, Ers Majestät.
- Var är det säkraste stället i slottet? - Det finns inget säkert för er.
- Du är delaktig i Marius komplott. - Ta dem!
Hon bär en Rada'han. Hennes magi kan inte skada er.
Stoppa dem!
Vad har du så bråttom till?
Var var du i går kväll?
Solen går snart ner. Du kanske kom hit för att förvandlas till Calthrop?
- Tror du jag är monstret? - Du arrangerade drottningens död.
- Och din brors. - Varför skulle jag göra det?
- Att han var för svag att skydda riket. - Jag älskade min bror.
Men du älskade makten mer. Och skulle göra allt för att få den.
Även om det betydde att göra en affär med Shota, att göra dig till Calthrop.
- Du har blivit galen. - Vi får snart reda på det.
Vem är det, Shota? Vem har du förbannat nu?
Du förstår fortfarande inte, Zeddicus. Jag har inte förbannat nån.
Det är nog med spel.
Jag lovade kung Gregor att hans rike skulle vara skyddat för alltid.
Så jag förbannade den kungliga spiran.
Den som ärver riket, ärver förbannelsen.
Det tar inte lång tid att knäcka dörren. Jag måste bekänna en av vakterna.
Men jag behöver din hjälp att få bort Rada'han.
Corah!
Vänta! Vi måste få ut alla ur slottet. Ta dem till grottorna och invänta order-
-att det är säkert att återvända. - Ska ske!
- Vad är det som händer? - Corah är Calthrop.
Hon är lös inne i slottet och vi måste stoppa odjuret utan att skada Corah.
- Vi prövar Rada'han på drottningen. - Det fungerade inte på kungen.
- Ja, hur kom det sig? - Jag har ingen aning vad ni pratar om.
- Du såg till att kungen blev inlåst. - Ja. Men var natt fick han sömnmedel.
När han somnat låste jag upp Rada'han. Och släppte lös Calthrop.
Vi behöver bara sätta den här saken runt odjurets hals.
- Jag tror Marius hjälper till med det. - Hur kan jag tjäna er?
Du ska bli lockbete.
Det är ingen fara.
Det är ingen fara, det är lugnt. Jag är här.
Jag förstår inte.
Om jag är monstret, varför smög Marius ut ur slottet innan solnedgången.
Jag var på väg att varna D’Harans att Calthrop fortfarande var vid liv.
Du mördade min mor och far, för att kunna knäböja inför Rahl.
I utbyte att jag svor Mörke Rahl trohet, lovade D’Harans mig tronen.
Men du kunde inte lämna ditt meddelande till D’Harans.
- Så de tror att Calthrop är död? - Ja. De tänker inta Caddock, snart!
Låt dem komma, jag tar av Rada'han och låter Calthrop slakta dem.
Det är för sent.
Det är över, Sökare. Du kan inte fly.
För fram Sökaren till mig.
Du dödar mig inte, Rahl vill ha mig levande.
Sant, men han sa inget om i hur många delar.
Du får det svårt att fly, utan dina händer.
Dårar, se vad ni har gjort!
Det kommer att ske inom några timmar. Vi är för långt bort för att hindra det.
Du hade rätt när du sa att vi har kraften att flytta berg, Shota.
Jag tror att vi kan flytta nåt mycket större.
För fram Sökaren till mig.
Du dödar mig inte, Rahl vill ha mig levande.
Sant, men han sa inget om i hur många delar.
Du får det svårt att fly, utan dina händer.
Vad är det här för häxkonster?
Ser du inte, Zeddicus? Tillsammans gör vi vad som helst. Inget kan stoppa oss.
Det är exakt därför jag lämnade dig för flera år sedan.
Extrem kraft får inte vara utan kontroll det vet du lika väl som jag, Shota.
Vi skulle bli monster. Det är därför vi måste bekämpa Mörke Rahl.
Det är nåt annat jag måste visa dig.
D’Harans stannar inte förrän de når Folkets pallats. När ryktet sprids-
-att Calthrop terroriserar kungariket, tvekar de nog att invadera igen.
Vad händer när mitt folk hör sanningen om Calthrop?
De kanske inte behöver få veta.
- Du kan bära Rada'han på natten. - Behöver inte du det?
Nej.
Min kraft är en del av vem jag är.
Jag försökte förneka den och det satte människor i fara.
Jag behöver ta den till mig, lära mig att kontrollera den.
Jag måste nog göra detsamma.
Min far skämdes för att säga sanningen till folket om sig själv-
-och se vad det kostade honom.
Hade han berättat för min mor, hade hon inte lämnat slottet den natten...
...då hade båda levt.
Inget gott kommer av att dölja vem jag är.
Vad är det för fel?
När D’Harans hade dig, försökte jag att frambringa Con Dar-
-men jag kunde inte. Även när jag behövde det mest.
Du sa att det tagit hela livet att lära dig hantera dina krafter, ge det tid.
Zedd.
- Ni måste skynda er! - Vad är det?
Shota visade mig en vision. Det finns en annan Skuggornas bok.
För länge sedan skrev en forntida munk en hemlig kopia av boken.
- Får vi tag i den, besegrar vi Rahl. - Visade visionen var den är?
Ja, men det fanns mer i visionen. Snart får Rahl reda på att boken finns.
Och när han gör det, skickar han män att hämta den.
Frågan är: Hinner vi dit först?